Стардъст, продължете.
Активирайте рекордера V-10.
Прието.
Активирането завърши.
Прието. Благодаря ви.
Знам, че не съм обикновено десетгодишно дете.
Искам да кажа, правя обикновени неща.
Ям сладолед. Карам си колелото.
Наистина съм добър в спорта.
Е, на моя ЕксБокс.
Обичам Майнкрафт, науката и маскирането за Хелоуин.
Обичам да се бия със светлинния меч с баща ми.
И да гледаме филмите за "Междузвездни войни" с него.
И да докарвам голямата си сестра до лудост.
И мечтая да бъда в космоса, като всяко обикновено дете.
Просто не изглеждам обикновен, когато правя тези неща.
Дори раждането ми не било обикновено.
Било весело.
Сега, как може раждането да е весело, ще попитате?
Един тийнейджър лекар помагал.
Това ми е първият ден.
Нейт!
Голяма видеокамера също помагала на ситуацията.
Но за да бъде наистина смешно, се нуждаете от най-добрите вицове.
Ударни.
Той излиза!
Къде отвеждат бебето? Отиди с бебето!
Трябва да отидете, сър.
От тогава имам 27 хирургически операции.
Те ми помогнаха да дишам, да виждам, да чувам без слухов апарат,
а някои дори ми помогнаха да изглеждам малко по-добре.
Но никоя от тях не ме накара да изглеждам обикновен.
Каза, че не иска да отиде.
Но той е готов.
Не, не е готов.
Не мога да го обучавам вкъщи вечно.
Всяка година, в която чакаме, ще е по-трудно да започнем.
Това е първата година на средното училище за всички.
Той няма да бъде единственото ново дете.
Добре, той ще бъде единственото ново дете, което изглежда като него.
Виж, ще спреш ли да сгъваш кърпите?
Само за една секунда и моля те да слушаш?
Това е като да заведеш агнето на заколение.
И ти го знаеш.
Знам, че никога няма да бъда обикновено дете.
Обикновените деца не карат други деца да бягат от детските площадки.
Обикновените деца не те зяпат, където и да идеш.
Но е добре, ако и ти също ги зяпаш.
Казвам се Аги Пулман.
Следващата седмица започвам пети клас.
И тъй като никога преди не съм бил в истинско училище,
Съм почти и напълно вкаменен.
ЧУДО
Госпожо Пулман, толкова се радвам да ви видя отново.
А ти трябва да си Аги. Какве удоволствие е да се запознаем.
Аз съм господин Тушман.
Можеш да се смееш на това.
Тушман.
Чувал съм ги всички.
- Туши. Човекът задник. Лице на задника. - О.
Господин Тухъс.
И през пролетта има научен панаир.
И според това, което домашния ти учител ми казва, ще получиш първа награда.
Чу ли това, Аги?
След точно преди дипломирането, целият клас отива на екскурзия
до природен резерват в Пенсилвания.
Това е връхната точка на годината.
- Обещавам ти.
О, добре, те са тук.
Кои са те?
Е, мислех, че би било полезно за теб
да се срещнеш с някои от твоите съученици, преди да започнеш училище, Аги.
Какво мислиш?
Други деца сега?
Те бяха в основното училище
така че познават района и ще те разведат наоколо.
Всичко ще бъде наред.
Аги, това са Джак Уил, Джулиан и Шарлът.
Момчета, това е Аги Пулман.
Здравей.
Хей.
Срещата с деца е по-трудно от срещата с възрастните.
Всеки отначало прави една и съща физиономия.
Но децата не са толкова добри в прикриването.
Така че обикновено гледам надолу.
Можете да научите много за хората от обувките им.
Мисля, че тези три деца са богаташкото дете,
размотаващото се дете..
Уау, лудото дете.
Аз участвам в телевизионни реклами.
Наистина ли?
Да. Временно.
Деца, защо не разведете Аги малко около училището, а?
Върнете се тук, след половин час?
Започнах, когато бях на две.
Предимно на местни места.
Тогава, когато бях на три, записах първия си национален. Нестле Куик.
Беше трудно, защото имам непоносимост към лактозата.
Както и да е, чувал ли си някога за кофа за плюене?
Е, това е нашата класна стая. Води ни господин Браун.
Майка ми казва, че е малко странен.
Тогава бях в класа на
Музикалната зала на Радио Сити за коледен спектакъл.
Направих прослушване за Ани на Бродуей.
Получих две обаждания за Моли, но
предполагам, че се отправи в различна посока.
Хей, Шарлът!
Никога ли не спираш да говориш?
Е, това е столовата.
Храната тук е добра за училищна храна.
Или ядеш специална храна?
Еха! Това ми напомня за предполагаемото ми място в Закон и ред.
Ами, избирателната наука е наистина много трудна.
Така, че вероятно няма да прекарваш много време тук.
Не се обиждай, но ако никога не си бил в истинско училище преди...
Пич, той е учил у дома.
Добре, просто казвам.
Науката е наистина много трудна.
Но и ти я посещаваш, нали?
Може би заедно ще се провалите.
Защо не се дръпнеш от пътя, за да може да го провери?
Добре.
Искам да кажа, няма много какво да видим. Бюра. Столове.
Инкубаторът. Бензинови горелки.
Това са някои наистина отвратителни научни плакати.
О! И това е гъбичка.
Той знае какво е гъбичка.
От къде трябва да знам какво знае?
Той не казва нищо.
Знаеш какво е гъбичката, нали?
Пич, трябва да кажеш нещо.
Да, знам какво е гъбичка.
Твоето име е Джак или Джаквил?
Помисли, че името му е Джаквил?
Да, много хора ме наричат с моето име и фамилия.
Не знам защо.
Имаш ли други въпроси?
Всъщност имам въпрос към Аги.
Каква е работата с лицето ти?
Пич!
Искам да кажа, да не си бил в автомобилна катастрофа или нещо подобно?
Джулиан!
Какво? Тушман каза, че можем да задаваме въпроси, ако искаме.
Не груби въпроси.
Освен това е роден по този начин, така каза господин Тушман.
Да, знам. Просто си мислех, че може би е бил изгорен.
Хей, Джулиан, млъкни.
Ти млъкни!
Защо не млъкнем всички?
Не, не съм бил изгорен.
И думата е "предполагаемо".
Какво?
Каза, че науката е наистина много трудна.
Два пъти.
Думата е "предполагаемо". С "Е."
Може би майка ми може да ти учи и теб у дома.
Искаш ли да ни кажеш вече как се почувства от обиколката?
Днес?
Господин Тушман се отклони
да ми обяснява колко сладки са тези деца
и че Джулиан очевидно е "мечта".
Не е ли "мечта"?
Да не е едно от онези деца, които действат по един начин пред възрастните
и след това по друг начин пред децата?
Да, предполагам.
Знам, че е трудно, но трябва да го разбереш,
че той вероятно се чувства зле за себе си.
И когато някой действа малко, просто трябва да бъдеш по-голям човек, нали?
Точно така.
Виа, ще взема пицата.
Погледни ме, Аги.
Това дете ми звучи като да е истински идиот.
Ако някой те бута, отблъсни го.
Не се страхувай от никого.
Защо шепнем?
Защото се страхувам от мама.
Просто трябва да си по-голям човек
и си над тези неща. Толкова е лесно.
Аги, аз вярвам, че това е най-добрата година за начало на училище
защото всички ще бъдат нови.
Но ако наистина не искаш да ходиш...
Не. Всичко е наред. Искам да ходя.
Ще го направиш ли?
Мммм.
Какво промени мнението ти?
Ами те наистина имат добра избирателна наука.
И имам нужда от по-добър учител по природни науки.
- О!
- О, уау. Така значи. - Уау! Уау!
Така ли ще го оставиш, мамо?
Може ли малко помощ тук?
Ще го оставиш да говори на жена ти така?
Няма да го оставя да говори на жена ми така.
- Моля те! - Хвани го! Хайде, Виа.
- Влез вътре.
Ще те чакам точно тук след училище.
Нали? Точно тук.
Обичам те.
И аз те обичам.
Ще се видим по-късно.
Чуваш ли ме?
Ще си поприказваме по мъжки.
Сега трябва да спра тук, защото до тук е зоната без татковци
и не искаш да отидеш до там с родителите си, защото не е готино.
Но ти си готин.
Знам, че съм, но технически повечето татковци не са, така че...
Нито пък тези шлемове.
Хей.
Две правила. Първо, вдигай ръка в час,
без значение колко отговори знаеш.
С изключение на науката. Смажи ги там.
Проверено.
Второ, ще се почувстваш като че ли си сам, Аги.
Но не си.
Проверено.
Трябва ли да загубим това? Хайде, костюмите са за Хелоуин.
Подготви се за излитане.
Обичам те.
И аз те обичам.
Забавлявай се.
Чао.
Имате отлична видимост и сте с Божията благословия.
Готови сме да продължим.
10. 9. 8. 7.
Мили Боже, моля те, нека да бъдат добри с него.
4. 3. 2. 1.
Мама винаги ми казва...
"Ако не ти харесва къде си...
"просто си представи, къде искаш да бъдеш."
Аги! Аги! Аги!
Аги! Аги!
Не мога да чакам до Хелоуин.
Добре, да се успокоим. Всички да се успокоят.
Запазено е.
Извинявай.
Всички ли са по местата си? Да?
Седнете по местата си. Страхотно.
Добре, сега някои от нас имат късмет да се познават. Нали?
А други са нови. Здравей.
Добре, името ми е господин Браун, а ти закъсня.
Да. Много съжалявам.
Помогнах да се сложат столовете за събранието.
Не се притеснявай.
Може ли някой да ми каже какво означава тази дума?
Някой? Не?
Указанията са правила за наистина важни неща.
Като мотиви. Или като известни цитати.
Или пък, линии от бисквитка на късмета. Нали?
Указанията могат да ни помогнат да се мотивираме.
Те могат да ни помагат, когато трябва да вземем решения
за наистина важни неща. Нали?
- Тогава защо ми говориш за указания?
- Рано сутринта, мистър Браун?
Е, позволете ми да ви кажа.
Тъй като указанията могат също да ни кажат много за нас самите.
Кой се стремя да бъда?
Това е въпросът, който трябва да се задаваме през цялото време.
Какъв човек съм аз?
Ето какво ще направим.
Всеки ще измисли две неща
че те мислят, че всички останали трябва да знаят за тях.
Нали? Аз ще бъда първи.
Номер едно, работех на Уолстрийт. Дълго време.
И второ, напуснах Уолстрийт, за да преследвам мечтата си и да преподавам.
Бум, кой е следващият?
Да.
Джулиан Албин.
И мисля, че е готино как преследвате мечтата си.
Много ти благодаря, Джулиан. Нека чуем двете ти неща.
Добре.
Първо, току-що получих Батълграунд Мистик на моя Уи и е направо страхотно.
А номер 2, това лято си взехме маса за пинг-понг.
Невероятно. Имате ли въпроси към Джулиан?
Да?
Този Батълграунд Мистик мултиплейър ли е или е за един играч?
Нека не са такива въпроси.
- Добре.
Здравейте.
Казвам се Август Пулман.
Аги.
И...
Имам сестра на име Виа и куче на име Дейзи.
Обичам Междузвездни войни.
И току-що казах три неща. Да. Извинете.
Това звучи като бонус за мен. Три неща.
Много ти благодаря, Аги, това беше идеално. Кой е следващият?
О! Всъщност имам въпрос към Аги.
Каква е работата с плитката ти отзад?
Това нещо да не е от сорта на Падуан?
Какво е нещо за Падуан?
О. Това е от Междузвездни войни. Падуан е ученик на джедаите.
Кой е любимият ти герой, Аги?
Боба Фет.
Ами Дарт Сидиъс? Харесваш ли го?
Добре, можем ли да говорим за Междузвездни войни през ваканция? Да?
Добре. Кой иска да прочете указанията на този месец?
Аз! Аз! Аз!
Ами ти? Как се казваш?
Съмър.
Искаш ли да се пробваш?
"Когато се даде избор между да бъдеш прав или да бъдеш добър,
"изберете добър."
Ей, мога ли да седна тук?
Разбира се!
Ядеш като чудовището Сарлак, млади ми Падуан.
Първият закон за движение на Нютон.
Обектът в движение ще остане в движение, освен ако...
Всичко е наред, не очаквах да го знаете това още от първия ден.
Ако не му подейства друга сила.
Много добре.
Ето как работи.
Преместващият се обект ще промени само своята скорост или посока
ако нещо друго не причини това да се направи.
Хей Дарт Отвратителен, чу ли?
Пандуанските плитки бяха безумни преди 15 години.
Предпомагаемо. С "Е."
Пич!
Още повече, че винаги са били безумни.
Ще се видим утре.
По-късно, Барф Отвратителен!
Здравей.
Здравей, мамо.
Аги, трябва да почукаш.
Този път съм сериозна.
Чакай, някой ти се подиграваше за това?
Аз, за сметка на някой, имах страхотен ден.
Просто се опитвам да разведря настроението.
Добре, Дейзи? Точно така. Добро момиче.
Ами, отидох днес до Кинко,
за да разбера дали биха могли да ми качат дисертацията на тази.
Ще завършиш ли дисертацията си?
Какво е това?
Това е дискета.
Какво?
Хайде! Вие, това, флопи...
Тези деца днес. Това е основно iPhone.
Знаеш ли, не пуска музика или не можеш да се обадиш, но...
Те не можаха да свалят файла.
Всичко е наред. Ще намериш място.
Е, мисля, че е страхотно, мамо.
Може би. Благодаря ти.
Е, Аги... - Да?
Здравей.
Как беше първият ти ден в училище?
Земята до Аги. Зададохме ти въпрос.
Хайде, как беше денят ти?
Добре.
Добре как? Добре беше добре?
Или добре, че е лошо и просто не искаш да ни казваш?
Беше добре, разбрахте ли? Просто не знам
какво искате да ви кажа. Беше добре!
Добре, добре, хей! Ако си ядосан на мама
че искаше да ходиш на училище, това беше и моя идея.
Защо не мога просто да кажа "добре" като всеки друг?
Кофтито е на хиляда днес.
Ще ме питаш ли за моя ден?
Това не е начинът, по който напускаме масата.
Хей, хайде. Говори с мен.
Седни.
Свали това, моля.
Съжалявам.
Всичко е наред.
Ще бъде наред.
Защо трябва да съм толкова грозен?
Не си грозен, Аги.
Казваш това, защото си моя майка.
О, защото съм твоя майка, не се брои?
Да.
Тъй като съм твоя майка, това е най-важното, защото те познавам най-много.
Не си грозен и всеки, който иска да те опознае, ще види това.
Те дори няма да говорят с мен.
Има значение, че изглеждам различно.
Опитвам се да се преструвам, че не е така, но е.
Знам.
Винаги ли ще има значение?
Не знам.
Скъпи, слушай...
Погледни ме. Всички ние имаме белези на лицето си.
Имам тази бръчка тук от първата операция.
Имам тези бръчки тук от последната ти операция.
Това е картата, която ни показва къде отиваме.
И това е картата, която ни показва къде сме били.
И никога не е грозно.
А какво ще кажеш за сивата ти коса?
Това е комплимент от баща ти, мисля.
И сякаш го повикахме.
- Как беше денят ти?
Денят ми е наистина добър точно сега.
И така те отишли във Флорида, а Голъм живееше в Маями. И...
О, знаеш ли какво е това?
Татко няма очила.
Измисли си това.
Август е слънцето.
Майка ми, татко и аз сме планети, които обикалят около слънцето.
Но обичам брат си и съм свикнала с начина, по който тази Вселена работи.
Майка ми казва, че на четвъртия си рожден ден съм си пожелала малко братче.
И когато се роди, ми отне няколко секунди, за да се влюбя в него.
Чуваш ли ме?
Ако зяпат, нека зяпат.
Не можеш да се смесиш с тълпата, когато си роден, за да изпъкнеш.
Никога не съм молила майка ми да ми помага с домашните.
Никога не се нуждаех от баща ми да ми напомня да уча за тест.
Повечето от домашните си правих в чакалните и болниците.
Мама и татко винаги ще казват, че съм най-разбиращото момиче на света.
Не знам за това.
Просто знаех, че семейството ми не може да поеме още нещо.
Знам, че семейството ми ме обича, но откакто баба ми умря,
най-добрият ми приятел Миранда е единственият човек, който ме познава.
Миранда!
Еха. Виж се.
Хей, Виа.
Писах ти около 1000 пъти.
Когато се върна от лагера?
Преди две седмици.
Две седмици?
Съжалявам, беше някаква лудница. Нали знаеш?
Да, не, добре.
Какво си направила с косата?
Харесва ли ти?
Да. Да. Изглежда диво.
Просто опитах нещо различно, нали разбираш.
Ще те настигна по-късно.
- Хей, Ела. - Хей.
Мислиш ли да се запишеш?
- За какво? - Драматичният клуб.
Учат театър през есента и правят пиеси през пролетта.
Хм...
Не, не точно. Не съм театрален маниак.
Е, това е твърде лошо. Аз съм.
Аз съм Джъстин между другото.
Съжалявам, това беше... Това беше грубо. Хм...
Аз съм Виа. Оливия.
Първите дни са скапани, нали?
Да. Да, такива са.
Майка ми се опита да ме изпрати до тук от метрото.
Буквално трябваше да я измъкна от светофара.
Майка ми все още не мисли, че мога да използвам MetroCard.
И ти ли си единствено дете?
Да. Да.
Те никога не слушат. Веднъж казах на майка ми, че
Искам да взимам уроци по китара и да свиря като Джими Хендрикс.
Какво стана?
Е, беше ми приятно да се запозная с теб, Виа. Оливия.
Да. Беше ми приятно и на мен да се запозная с теб, Джъстин.
Може би, ще те виждам наоколо.
Макар не на сцената, очевидно.
Влез.
Лека нощ, скъпа.
Къде е мама?
Тя заспа.
О. Добре.
Как е Аги?
Има някои побойници, нали знаеш.
Как беше първият ти ден?
Беше... Беше наистина добър.
Беше ли?
Да.
Кажи "здравей" на Миранда от нас.
Аз й кажа.
Сладки сънища.
Лека нощ.
Майка ми посвети живота си на брат ми.
Тя винаги е искала да бъде илюстратор на детски книги и да преподава изкуство.
Тя пишеше магистърска дисертация, когато се роди Аги.
След това спря да я пише.
Тя спря много неща, когато се роди Аги.
Но тя все още е страхотна в рисуването.
Не знам дали тя дори осъзнава това
прави Аги център на всяка вселена, която рисува.
Миранда се шегуваше, че къщата ми е като Земята.
Тя се въртеше около сина. Не около дъщерята.
Това не променя факта, че майка ми има чудесно виждане.
Просто бих искала този път да го използва, за да ме погледне.
Да, добра работа, добра работа.
Миранда?
Виа? Какво правиш тук?
Пробвам нещо ново.
Ти?
Същото.
Добре, всички, да вървим!
Време е за вокално затопляне.
Съберете се! Съберете се, хора, хайде!
Всички, ръцете горе! Протегнете се високо! И...
Момчета, моля ви...
Добре. Вие... Вие, момчета. Седнете. Малко по-близо.
Дами и господа.
Стой. Стой, добре.
Хей, хей. Как се казваш?
Аги.
Страхотни ботуши.
Чудесно. Благодаря.
Добре, всички, започваме. Усмихнете се и кажете "сирене".
Сирене!
Училището стана... Е, свикнах с него.
С изключение на народна топка.
Кой зъл човек е измислил народната топка?
Но най-малко любимата ми зона в училището е вътрешния двор.
Защото там е цялото училище.
Никой не прави нищо. Или казва нищо. Или се смее.
Всички те поглеждат, след това се отдръпват, после поглеждат назад.
Те просто са нормални деца.
Искам да им кажа "Хей, знам, че изглеждам странно, но всичко е наред."
Искам да кажа, ако Чубака започне да ходи на училище тук един ден,
Вероятно бих го зяпал малко.
Съжалявам, ако зяпането ми те кара да се чувстваш странно.
Както можем всички да видим, имаме нужда от светлина.
Сега светлината отскача от тази карта, която пътува във въздуха,
през стъклото, към окото си.
Ами ако добавим вода?
- Уау!
Уау, наистина.
Всеки път, когато светлината преминава от
един материал или среда в друг, тя се огъва.
Това огъване на светлината е известно също като...
Пречупване.
Много добре, Аги.
Джак, добре ли си?
Да, да, пречупване.
Добре. Изчистете чиновете си. Малък тест.
Побързай.
Хей, Джак, ела да седнеш тук.
Секунда.
Къде отива?
Хей.
Благодаря за помощта ти днес.
Няма проблем.
И не се притеснявай, имам две грешки, така че г-жа Петоса няма да разбере.
Не се притеснявам. Най-лошото, което могат да направят, е да ме изхвърлят.
И ти не обичаш училището, а?
О, страхотно е.
Исках да отида при Уейн Близ.
Този с големите спортни отбори.
Тогава защо дойде тук?
Дадоха ми стипендия.
Е, ако имаш нужда от помощ в науката,
можеш да дойдеш у нас след училище.
Знаеш, ако искаш.
Страхотно. Благодаря!
Какво има?
Просто не ми харесва да ям пред хората.
Какво имаш предвид?
Това е дълга история, но когато ям,
Мисля, че дъвча като някаква праисторическа блатна костенурка.
Без майтап? Аз също!
Сега имаш риба тон на лицето.
Да! Тон, човече!
Не, не, не, позволи ми да ти покажа как се прави.
Пич, това е още по-отвратително.
Аз ще съм като Боба Фет тази година.
Харесва ми Хелоуин, но Коледа все още е най-готиния празник.
Няма начин. Хелоуин е най-добрият.
Възглавница от бонбони срещу две седмици без училище.
Ти си луд.
- Виждаш ли?
Дори твоето куче се съгласи.
Хей, мамо, може ли Джак да дойде у нас?
Да!
Благодаря, г-жо П.
Има сняг на Коледа.
Но може да има сняг и на Хелоуин.
- Как? - Ако живееш в Аляска
или ако има виелица.
Трябва да се успокоя.
Мислил ли си някога за пластична хирургия?
Не, никога не съм мислил за това. Защо?
Пич, това е след пластична хирургия!
Необходимо е много работа да изглеждаш добре.
- Боже мой! Боже мой.
1, 2, 3, 4, обявявам война с палеца.
Поклон, целувка, започвай.
Нейт.
Пожар.
Добре, всички, ако не можете да видите
фотоапарата, фотоапаратът не може да ви види.
Сега нека се престорим, че знаем какво правим.
Добре, всички кажете: "Стела!"
- Стела!
Е, не мога да те разбера.
Какво?
Не мога да те разбера.
О?
Повечето хора от театъра няма да спрат да говорят за себе си.
Но ти не говориш.
Аз... слушам.
Аз също.
Знам.
О, значи си обърнала внимание.
Добре, това е начало. Ъ-ъ...
Аз съм добър слушател, така че кажи ми нещо.
За кого ще участваш в прослушването?
Е, всъщност не съм от типа на нашия град.
О, хайде. Не бъди "бягащото момиче от светлините".
Трябва да е за Емили.
Водещата?
Виж, семейството ти не може да те гледа в една кабина.
О, те са доста заети.
Не мисля, че ще ме гледат.
Хайде, няма човек
в семейството ти, който да те аплодира?
Баба ми.
Ето. Доведи я.
Не мога.
Е, тогава ще те аплодирам аз.
Защо си толкова добър с мен?
Защото си единствено дете. Трябва да се поддържаме заедно.
Помисли за това. Нали?
И баба ти все още те гледа.
Аз те познавам.
И те обичам повече от всичко в света.
Ами Аги?
Обичам брат ти.
Но той има много ангели, които го гледат.
А ти имаш мен.
Да.
Ти си навсякъде.
И...
си ми любимка.
И ти си любимка, бабо.
Мамо, Дейзи развали костюма ми на Боб Фет!
Какво? Къде беше? Много е късно.
- Съжалявам. - Тя се нахвърли върху него.
Добре, добре, просто ще трябва да носиш
- Костюма ти от миналата година. - Но казах на Джак
Че ще бъда като Боба Фет, а не като Гоустфейс.
Е, утре е Хелоуин. И всички магазини са затворени.
И моите художествени ръце са заети да правят руло Стефани.
Така че сметни.
Добре!
Имаш ли нужда от помощ, мамо?
Какво?
Малко помощ.
О, да, благодаря.
Накълцай този розмарин, моля.
Къде каза, че беше?
Аз... Отидох в Кони Айлънд.
Какво ще кажеш утре да не ходиш на училище? Хм?
Хелоуин е. Можем да го превърнем в 3-дневен уикенд.
Да прекараме известно време заедно.
Да. Да, би било много хубаво.
Нали?
Добре.
Чушки? Не искам чушки.
- Чушките предизвикват газове на баща ти.
Не ме интересува какво казва Джак Уил за Коледа.
Хей, Аги!
За мен, Хелоуин е най-добрият празник на света.
Това е страхотно, когато нося костюм!
Обикновено ходя с наведена глава, за да не се виждам.
Но на Хелоуин вървя с високо вдигната глава.
Дори не знам кой беше този.
Той дори не знаеше кой съм. Това е толкова готино.
Особено, защото хората не обичат да ме докосват
защото мислят, че съм заразен.
О, да, Чуи! Високо горе! Бумът отива на динамита!
Наистина изглежда като него.
- Тази част, нали? - Да.
Искам да кажа, че винаги ми напомня за смачкана глава, нали знаеш?
- Или орк. - Да.
Ако приличах на него, кълна се
Бих слагал качулка на лицето си всеки ден.
Ако приличам на него, мисля, че ще се самоубия.
Защо се размотаваш с него толкова много, Джак?
Да.
Не знам.
Тушман ме помоли да бъда негов приятел
и сега просто ме следва навсякъде.
Ами, това трябва да е гадно! Трябва да е гадно.
О, да. Точно като него.
Никой не поставя Бейби в ъгъла.
Винаги ме изумява колко татко прилича на Патрик Суейзи в този филм.
Не, не!
Скъпа, кажи ми какво става с Миранда?
Не е само заради розовата коса.
Тя е просто...
Тя дори не говори с мен.
Имах приятел в гимназията.
Преминахме през точно същото нещо.
И това, което направих, което го оправи почти веднага...
Да?
Беше, да изям цяла кофа с бонбони.
Ммм. Здравейте.
Да, господин Тушман.
Гади му се?
Има ли треска?
Какво каза медицинската сестра?
Толкова съжалявам.
Добре. Добре. Благодаря. Ще дойда веднага.
Скъпа, трябва да отида, брат ти повръща в училище.
Нейт, знаеш ли къде му е шлемът?
Той го иска и претърсих навсякъде.
Не знам. Нещо в училище.
Той няма да каже. Няма да излезе от стаята си.
И сега той казва, че дори не иска да се занимава с пакост или лакомство.
Знам. Добре. Благодаря ти. Просто се прибери.
Хайде, приготви се.
Вече е време за парада за Хелоуин.
Трябва да почукаш!
- Махай се!
Мама казва, че няма да кажеш какво се е случило.
Някой каза ли нещо?
Някой винаги казва нещо!
Е, кажи ми какво се е случило.
Не е твоя работа!
Отне ми деня с мама, така че е моя работа.
Чух, че Джак говори за мен зад гърба ми.
Каза, че ще се самоубие, ако прилича на мен.
Джак Уил? Той не е ли готиния?
Там няма готини!
Иска ми се никога да не бях ходил на училище на първо място!
Но ти харесваше училище. Знам, че го харесваше.
Мразя го, разбра ли? Мразя го.
Аги, съжалявам, но не си единственият, който има лоши дни.
Лоши дни? Отбягват ли хората да те докосват?
Когато човек случайно те докосне, наричат ли те "чумава"?
Не.
Джак Уил беше всичко, което имах.
Така че не сравнявай лошите си дни в училище с моите, става ли?
Добре.
Хей.
Забеляза ли, че Миранда вече не идва?
Какво?
Не си го направил. Шокиращо.
Да, тя беше на лагера това лято
и сега вече не ме харесва.
Защо?
Защото училището е гадно.
И хората се променят.
Така че, ако искаш да бъдеш нормално дете, Аги, тогава това са правилата.
За това, нека да отидем на пакост или лакомство.
Става ли?
Защото точно сега ние сме най-добрите приятели един на друг.
Наистина ли?
Да.
Така че, хайде.
Ще ти дам всичките ми бонбони за Хелоуин.
Ще ги заменя за моите ябълки.
Добре, не.
Знам, че казах, че можеш да вземеш всичките ми бонбони,
но всъщност казах това, за да те измъкна от къщи.
А шоколадът?
- Не. - И Смартс?
Дъвките, женското биле, Рийз, Хърши.
- Не! - И всичко останало.
Добре, ще ти дам всичките ми бонбони.
Добре, Виа.
Следващата си ти, моля. Да ръкопляскаме за Виа.
Дейзи,
Искаш ли да ми помогнеш да ме върнеш в ъгловия кабинет?
Хей, Аги! По-добре ли се чувстваш?
Добре ли си, Аги?
Да.
Сигурен ли си? Защото се държиш наистина странно.
Добре съм, Джак, разбра ли?
Добре.
Какво искат да направя?
Да направиш обиколка на училището.
Но мамо, лятната ваканция е.
Знам.
Но учителите ти са казали на г-н Тушман, че си известен като добро яйце.
- Не, аз съм лошо яйце. - Ти си добро яйце.
И всъщност съм наистина горда, че те мислят за такъв.
Мамо, достатъчно с вината.
И знаеш, че ти дадоха стипендия, нали?
Мамо...
Кой друг ще го направи?
Шарлот и Джулиан.
- Не. - Защо, какво не е наред?
Шарлът просто ще говори за Бродуей през цялото време.
А Джулиън е най-големият лъжец на планетата.
Съжаление, но не.
Джак, това е за момчето.
Кой?
Това от магазина за сладолед.
О.
Да.
Така че, ако едно хубаво момче като твоя малък брат плаче, когато го види,
какъв шанс смяташ, че има в гимназията?
Добре.
Благодаря, хлапе.
Четири неща, които научих за Аги Пулман.
Преди всичко свикваш с лицето му.
Сега не е като обикновен лед.
Не можеш да го пипаш с ръце, разбрахте ли?
Второ, той е наистина умен.
Той е пред мен във всичко.
В науката той е пред цялото училище.
Всички гледате ли?
На трето място, той наистина е доста забавен.
Но четвърто, сега, когато го познавам,
Бих казал, че всъщност искам да бъда приятел с Аги.
Отначало признавам,
Бях приятелски настроен към него, защото майка ми ме помоли да бъда добър.
Но сега бих избрал да се размотавам с него.
Като с добър приятел.
Като ако всички момчета от пети клас бяха подредени до стената
и бих могъл да избирам всеки, с когото исках да изляза, ще избера Аги.
Хей, какво не е наред?
Махай се.
О, хей, Джак, ела да седнеш при нас.
Да, хайде, човече.
Чудя се какво се е случило.
Може би Джак е докоснал Аги
и не е могъл да си измие ръцете навреме.
Джак най-накрая е хванал "чумата".
Това не беше много хубаво.
Какво? Ние не започнахме.
Къде отиваш?
Здравей. Аз съм Съмър.
Знам. Ние сме в един и същи клас.
Не е нужно да правиш това.
Какво да правя?
Не е нужно да бъдеш мой приятел.
Знам, че Тушман говори с теб.
Не знам за какво говориш, Аги.
Знам, че Тушман разговаря с някои деца преди началото на училище
и им казал, че трябва да са приятели с мен.
Той не е говорил с мен.
Да, направил го е.
Не, не е.
Да, направил го е.
Не, не е, кълна се в живота си!
Добре, добре. Не е нужно да се ядосваш.
Не ми харесва да бъда обвинявана в нещо, разбра ли?
Добре. Съжалявам.
Така и трябва.
- Наистина ли не е говорил с теб? - Аги!
Добре, просто... Защо седна тук тогава?
Защото искам някои добри приятели.
Аз също.
Чудесно тогава.
Но ще пипнеш "чумата".
Добре.
Съмър има "чума".
Млъкни!
Е, какво се случи с Джак Уил?
Обещай, че няма да разкажеш?
Получих я! Получих ролята!
- Поздравления. - Благодаря ти.
Тя я е получила! Тя е получила ролята! Боже мой! Обзалагам се, че е получила Емили.
- Да.
Какво получи?
Дубльорка на Емили.
Аз не казвам отрова или нещо подобно, а само малко Бенадрил
да дадеш на Миранда преди шоуто.
Добре, достатъчно.
Виж, просто научи репликите й и ще ни даде извинение да излизаме повече.
Можем да започнем репетирането на целуващата сцена на стр. 110.
Чакай. Джордж и Емили?
Няма страница 110.
Значи мисля, че наистина искам да те целуна точно сега.
Но не знам как ще реагираш.
Какво не е наред?
Аз не съм единствено дете.
Мамо?
Един секунда, Виа. Аги, да вървим!
Мислех, че си в библиотеката.
Да, промяна в плановете.
Здравейте, аз съм Джъстин.
- Аз съм Изабел.
Дейзи отново повърна. С кофи.
Джъстин, това е моят по-малък брат Аги.
- Здравей, пич! - Хей.
Какъв е твоя случай? Картечница?
Е, не. Това е цигулка.
Трябва да казваш на хората, че това е картечница.
Много по-готино е.
Знаеш ли какво?
Това е страхотна идея, прав си.
Ние сме на път към хранителния магазин.
Мама прави... Как се наричаше?
Фейджоада.
Фейд... Мама прави Фейджоада.
Това е любимото на татко.
Може да останеш, ако искаш, Джъстин.
О, много благодаря. Радвам се, че се запознахме.
И аз се радвам, че се запознахме.
Хей. Oy!
Чао, Аги.
Нищо не виждам тук.
Това е ген. Ами, това са два гена,
но два гена, които са идентични.
А проблемът е, че и двамата ми родители
носят гена по едно и също време, което е...
Всъщност той спечели лотарията.
Назад или нещо такова.
И в друг свят бих изглеждала като него.
Съжалявам, че ти казах, че съм единствено дете.
Понякога е хубаво да се скриеш малко.
Разбирам. Всичко е наред.
Ало?
Майор Том, вие ли сте?
Миранда!
Толкова е хубаво да чуя отново гласа ти.
Съжалявам, Виа не е тук.
Всъщност се обаждам, за да чуя теб.
Как си?
Добре. Знаеш ли, че ходя в нормално училище вече?
Няма начин.
Харесва ли ти?
Да, предполагам.
Не е толкова трудно, колкото домашното обучение на мама.
Да, обзалагам се.
Как са децата? Добри ли са?
Не. Но се сприятелих с едно.
Името й е Съмър.
Създадохме клуб за летни имена.
Лято, август. Схвана ли?
Радвам се за теб, Аги.
Къде е Виа, между другото?
Тя е с приятеля си.
Наистина ли?
Да. Запознахме се миналата седмица. Той е страхотен.
Липсваш ми, майор Том.
И ти ми липсваш, Миранда.
И можеш ли да кажеш на Виа, че и тя ми липсва?
Ами, но защо не й кажеш сама?
Слушай, трябва да вървя, майка ми ми звъни, но,
Знаеш, че можеш да ми се обадиш по всяко време, нали?
Да.
Добре, обади ме по всяко време.
Ще го направя.
Весела Коледа, Аги.
Весела Коледа, Миранда.
- Отвори го. Разкъсай го.
Виа и аз сме най-добри приятелки от детската градина.
О, Боже мой!
Семейството й винаги е било като второто ми семейство.
Аги винаги съм го чувствала като моя малък брат.
- Какво е чувството?
- Страхотно. - Добре.
И след още няколко години дори семейството ни празнуваха Коледа заедно.
Всички да кажат "Весела Коледа"!
Весела Коледа!
Но сега баща ми е зает с новата си съпруга.
Която беше старият му шеф.
А майка ми, добре, тя е заета да не преодолява това.
Получих работа в летен лагер.
Има къде да отида, да не съм само у дома.
Един ден, и се кълна, че не съм планирала това, но...
Започнах да играя тази малка игра на вярване с момичетата в лагера.
Казах, че живея в огромен кафяв камък.
На хубава улица.
С моите двама страхотни родителя.
И моето страхотно куче на име Дейзи.
И моят страхотен малък брат с деформация на лицето.
И, о, Боже мой, всички се побъркаха.
- Какво искаш да кажеш, "деформация"?
"Как изглежда той?"
Изведнъж всички искаха да говорят с мен.
И до края на лятото бях най-популярното момиче в лагера.
Когато се прибрах вкъщи, исках да се обадя на Виа.
Но щеше да ме попита за родителите ми и за лагера.
И тогава видях прослушване за пиеса.
И си спомних колко готина е тя.
И разбрах защо всички в лагера
ме обичаха повече, когато се преструвах на нея.
Преди тя е позволяваше на Аги да излиза с нас.
Аз бях тази, която му купи астронавтския шлем.
Той беше толкова вторачен в космоса.
И исках той да знае, че светът е по-голям от стаята му.
И сега той е там. И дори не знаех.
Можех да му помогна. Може би можеше да ми помогне.
Не знам.
Но със сигурност се нуждая от помощ точно сега.
Това беше страхотно!
Ей, виж, ето го Джак Уил.
Да намерим друг хълм.
Не можеш да го избягваш завинаги, Аги.
Хайде, да вървим!
9. 8. 7. 6. 5. 4.
3. 2. 1. Честита Нова Година!
- Честита Нова Година! - Честита Нова Година!
Благодаря за помощта, Дейзи. Страхотен начин да ми помогнеш.
Ами ти?
Коледа беше страхотна. Качихме се в планините
където е най-невероятния сняг, който някога съм виждал.
- Беше като прах. - Страхотно.
Ами ти, Джак?
Отидох на Скелетън Хил. Беше върхът.
Скелетън Хил?
Мразя това място!
Трябва да се нарича хълма "боклук".
Знам. Оставих старата ми шейна горе последния път, когато бях там.
Беше скапано парче боклук.
Върнах се на следващия ден и някой я взе.
Може би някой бездомен е искал да се пързаля.
Да.
Ново правило.
Твоите дела са твоите паметници.
Археолозите откриха тези думи
по стените на древна египетска гробница.
Може ли някой да ми каже какво означават те?
Съмър?
О..
Мисля, че означава, че нещата, които правим
са най-важните неща.
Отлично. Някой друг?
Хей, Съмър.
Хей. Добре ли си?
Да. Чудесно. Просто...
Това ще звучи глупаво, но...
Знаеш ли защо Аги спря да ме харесва?
Трябва да го попиташ.
Искам, но от Хелоуин не ми говори.
Искам да кажа... Знаеш ли какво? Не ме интересува. Извинявай.
Гоустфейс.
Чакай, чакай, какво?
Това е всичко, което мога да ти кажа.
Добре...
Сега, след като свършихме нашите тестове,
Искам всички вие да започнете да мислите за
нашите научни панаирни проекти за пети клас.
По които ще трябва да работите, за да сте готови след пролетната ваканция.
Нали? Може да е за всичко.
Въпросът е да създадеш нещо, на което се възхищаваш.
Нещо, което ще си горд да покажеш.
Господин Уил?
За нещо по-важно ли мислиш?
Не.
Това ще са отбор по двойки.
Ваш партньор ще бъде вашият съученик по чин.
А, госпожо Петоса?
Знам, че трябва да сме по двойки,
но Джак, Амос и аз имахме тази идея за научен проект
че искахме да работим заедно.
Добре, може би можем да се сменим.
Не, не.
Моля?
Какво?
Не, добре съм. Ще остана, с който съм.
Ще съм с Аги.
Хей! Защо го направи?
Пич, не искам да се сменям.
Защо? Наистина ли искаш да си партньор с този изрод?
Уважаеми господин Тушмън, много съжалявам, че ударих Джулиан.
Беше грешно от моя страна да го направя.
Знам, че може да се наложи да ме отстраните,
но все още отказвам да кажа защо направих това.
Може и Джулиан да вкара в проблем,
- и това няма да е справедливо. - Спри!
Искрено Ваш, Джак Уил.
Уважаеми г-н Уил, едно нещо, което научих от 20 години в образованието
е, че има две страни на всяка история.
Така че мисля, че мога да си представя какво е започнало боя.
Нищо не оправдава удрянето на друг студент
Знам, че добрите приятели заслужават защита.
Така че, след вашето 2-дневно отстраняване
вашата стипендия ще ви чака.
Просто поддържайте добрата работа.
И продължавайте да бъдете чудесното момче, което знаем, че ще бъдете.
Искрено Ваш, господин Тушман.
Какво толкова лошо е станало, че не ви казах за глупавата пиеса?
Аз дори не съм в нея. Аз съм просто дубльорка.
Ами твоят приятел е в нея.
И не мислиш ли, че бихме искали да го видим?
Не, не мисля!
Виж, нека да се успокоим за секунда.
Знаеш ли, наистина беше добра в това
да ме оставиш сама през целия ми живот.
Защо изведнъж толкова се интересуваш, а?
Отегчи ли се сега, когато Аги е в училище?
Дисертацията ти не върви добре?
Нейт, може ли да ни извиниш?
- Изи, тя не го мислеше. - Нейт!
Какво си казват там долу?
Те, приятелю, говорят за много неща.
Нищо от това не ни засяга.
Да видим новия ти свят Майнкрафт.
Защото можем да се движим в него.
И така, ще ходим ли на пиесата?
Хм... Не бях разбрала за какво е пиесата
и не мисля, че ще е от интерес за дете на твоята възраст.
Да, ще се отегчите напълно.
Ти и татко ще идете ли?
Татко ще отиде. А аз ще остана тук с теб.
Какво?
Значи сега ще ме накажеш, като не отидеш?
Е, първо не си поискала да отида, помниш ли?
Ами, сега, когато знаеш за това, разбира се, искам да дойдеш.
За какво говориш?
Нищо.
Лъжете.
Това е нещо свързано с училището на Виа, скъпи.
Просто не искаш твоите фантастични приятели от гимназията
да знаят, че брат ти е чудовище, а?
- Аги! - Аги, това не е вярно.
Престани да ме лъжеш, не съм идиот, знам какво става!
Дейзи, момиче?
Аги. Хайде.
Всичко е наред, не искам да ходя
в твоята глупава гимназия. Не ме интересува.
Аги, не всичко в света е свързано теб.
Какво не е наред?
Ще се оправиш, момиче.
Татко ще ме чака там. Грижи се за брат си.
Да.
Добре. Добре.
Дейзи наистина ли ухапа мама?
Тя скимтеше.
И тогава мама се опита да я вдигне и Дейзи я ухапа.
Смяташ ли, че ветеринарят може да я оправи?
Беше много болна, Аги.
Тя наистина е стара.
Аги?
Искам да дойдеш на моята пиеса. Нали?
Наистина ли?
Наистина.
Всеки път, когато се прибирах от болницата, Дейзи беше тук.
Тя беше истински приятел.
А истински приятели са трудни за намиране.
Хей, това място е невероятно! Ти ли направи всичко това?
Къде си?
На кораба.
Съжалявам, за това, което казах.
Наистина ли.. ще се самоубиеш, ако изглеждаш като мен?
Не. Но щях, ако изглеждах като Джулиан.
Изчакай докато види нашия научен проект за панаира.
Е, можем ли да бъдем приятели отново?
Добре.
Извинете ме.
Извинете. Благодаря.
- Перфектно е. - Ето ни. Добри места.
Тук. Виж дали можеш да намериш името на Виа, там, скъпи.
Очила. О, не! Мисля, че съм забравила очилата си.
Аги, пропускаш страхотен епизод от Ред, тук.
- Включвайки чантата на майка ти.
Готова ли си?
Трябва ли да бъдеш в съблекалнята на момичетата?
Просто исках да ти пожелая късмет.
"Разбий ги", а не "Успех".
На теб също.
Някой, който да те гледа тази вечер?
Да, майка ми покани
- Целият блок.
Това ще бъде наистина неудобно.
- Теб?
Баща ми е в забавения си меден месец.
Майка ми е в паника.
Но може би ще дойде утре.
Е, семейството на Виа ще те гледа.
Ще бъдеш страхотна тази вечер.
Скъпа, просто се наслаждавай на пиесата.
Добре.
Добре, отивай.
- Г-н Дейвънпорт... - Хм.
Много съжалявам, но не мога да продължа тази вечер.
Не се чувствам добре. Мисля, че мога да повърна.
Добре, всички се притесняват.
Знаеш ли, когато направих моя Хамлет,
Повръщах всяка вечер. Ще се оправиш.
Просто го направи. Имате цялата пролетната ваканция да се възстановиш.
Господин Дейвънпорт, не чувате. Няма да го направя.
Шегуваш ли се?
Много съжалявам, но Виа знае всички реплики. Тя може да го направи.
Тогава отивай да я намериш.
Благодаря ти.
Здравей.
Тази пиеса се нарича Нашият град.
Тя е написана от Торнтън Уайлдър.
Името на нашия град е Гроувс Корнърс, Ню Хемпшир.
Точно пресича границата на Масачузетс.
Това е... Това наистина ли се случва?
Да, играеш като Емили. Само ти нямаш много време.
Е, дори не знам дали ще си спомня всичките си реплики.
Ще бъдеш страхотна. Джъстин ще ти помогне.
Къде е тя?
Виа, ти си след две минути.
Защо, защо правиш това?
Казах ти. Лошо ми е.
Имаме и фабрика в нашия град. Чувате ли?
Хей, всичко е наред. Хей, разбий ги.
Правят одеяла. Картуитс я притежават и това им носи цяло състояние.
Деца, сега нямам.
Закуската е също толкова добра, колкото и всяко друго ядене.
И не искам да й се нахвърляте като вълци.
Това ще изпревари растежа ви. Това е факт.
Миранда изглежда толкова различно.
Това не е Миранда, това е Виа.
- Какво? - Това е Виа.
О, чудесно.
Що се отнася до мен, предпочитам децата ми да са здрави, а не ярки.
Аз съм и двете, мамо, знаеш, че съм.
Аз съм най-яркото момиче в училище на моята възраст.
Имам чудесен спомен.
Изяжте закуската си.
Хм. Твоето стомашно неразположение се оправя бързо.
Съжалявам, сър, просто нерви.
Ще бъда готова до утре вечер.
Тя се справя много добре.
Не мога. Не мога да продължа.
Върви толкова бързо.
Дори нямаме време да се погледнем един друг.
Не разбрах.
Всичко това продължава и никога не сме забелязали?
Върни ме обратно. Горе на хълма. В гроба ми.
Но първо, почакай за още един поглед.
Довиждане. Сбогом, свят.
Довиждане, Гроувър Корнър.
Мамо.
И татко.
Сбогом на вървящите часовници.
И храна. И кафе.
И горещи вани. И сън.
И на събуждането.
О, Земята...
Ти си твърде прекрасна, за да те разбере някой.
Духни свещите. Готова? Поеми си дълбоко дъх.
Ха! Успяхме. Пожела ли си нещо?
Пожелах си брат.
Така ли?
Ммм. Еха.
- Честит рожден ден, скъпа.
Ууу!
Виа!
Боже мой!
Това беше невероятно!
- Беше просто пиеса. - Не беше "просто" нищо.
- Беше невероятно! - Ти беше страхотна, Виа!
Невероятна!
О, Аги.
И тогава имаше една медицинската сестра...
Да.
Която онемя, а аз не използвам тази дума много, около 100 пъти.
- Скъпа, това си ти.
Да го кажеш деликатно.
Не знам как иначе да го кажа.
Не е вярно.
- Хвана те сега! - Не, не е...
Някой? Вдигнете ръка
ако искате да смените темата и да ни спасите от тази история.
Добре, ще го направя. Аз ще го направя. Какво е това?
О, това е научния проект на Джак и Аги.
Не те бъркат очите
- В средата на стаята е.
Не, но какво е това?
Е, не знам. Предполагам, че е като... Да.
Следвайте ме, ще видите.
А, добре.
Хайде!
Добре.
- Сладко. - Какво?
Шегуваш ли се? Не мога да повярвам, че направи това.
Давай, давай, давай. Добре. Но не се целувайте.
Виждал съм го в много филми на ужасите.
Ще отворим отворите на 3, 2, 1.
Това е затъмнена камера.
Да. Той е на десет.
О, Боже мой, беше толкова готино.
Историята на киното оживява.
Добре, хора, един файл.
Отправете се право към невероятната затъмнена камера.
Отправете се към най-голямата мистерия на Земята вулкана.
Добре, ще отворим отворите след...
3, 2,1!
- Уау! - Това е страхотно!
Джак и Аги.
Пич!
- Виж, трябва да... - Не, оправих го.
Добре, сега съм аз.
Хайде, хайде.
Всички да влязат.
Всички по местата си.
Добре ли сме днес? Ще бъде добре, момчета.
Добре. Всички вътре.
Хайде. Нов месец, ново условие.
- Погледни го.
Къде е Аги?
Ето там.
Хей, хей, хей. Защо бягаме по коридора?
Аги, добре ли си?
Да. Всичко е наред. Закъснявам за час.
Хей. Хей, хей, хей.
Аги, знаеш, че ако имаш нужда от помощ, можеш да я поискаш.
Не си сам.
Знам.
Аймъс.
Знаеш ли нещо за това?
Разбираш ли?
В такова училище се отнасяме много сериозно към тормоза.
Има нулева толерантност.
Извинете, можете ли да обясните какво става тук?
Не беше ли Джулиан този, който беше ударен в устата?
Ако има някакъв тормоз, моят син не участва.
Ти ли написа това, Джулиан?
Да, сър.
Тази бележка беше на гърба на снимка на класа.
Синът ви е изтрил от нея Аги.
Не. Не, не беше той. Аз бях.
Разбира се, не мислех, че ще я донесе в училище.
Но когато нашите приятели идват и виждат тази снимка,
Искам да попитат за нашия син.
Не за Пулман.
Г-жа Албъс.
Когато притиснахме Аги, той ни показа тези други бележки,
които синът ви е останал в шкафчето му и на бюрото му.
Стол.
Добре, вижте, ако никой друг няма
куража да го каже, тогава предполагам, че ще го направя аз.
Тези деца са твърде млади, за да се занимават с такива неща.
Джулиан е имаше кошмари заради това дете.
- Знаехте ли това? - Сара.
Трябваше да го заведем на детски психолог,
за да му помогне да се справи с нощните си ужаси.
Това е само двудневно отстраняване.
Ще пропуснеш пътуването до резервата.
Това е всичко.
Два дни за няколко бележки от дете?
След всичките пари, които сме вложили в това училище?
Имаме много приятели в училищния съвет, господин Тушман.
О.
Е, аз имам повече.
Какво ще ни направите?
Ще върнете назад времето за всеки един човек в света?
Никой няма да нарани чувствата ни никога?
Вие не правите никаква услуга на тези деца.
Г-жо Албъс, Аги не може да промени начина, по който изглежда.
Е, може би можем да променим начина, по който виждаме.
Да.
Аз със сигурност ще кажа това на реалния свят.
Благодаря ви за това. Няма да се върнем през есента.
Мамо. Харесвам това училище.
- Мамо. Имам приятели, татко.
Хайде, Джулиан.
Хайде.
Господин Тушман.
Много съжалявам.
Знам, Джулиан.
- Той дори не ни гледа. - О.
Това ще бъде епично. Да се състезаваме!
- Звукът на радостта! - Ах...
Добре. Искам да затвориш очите си,
защото имам изненада за теб.
- Подавала си молби?
Не преди 9:45.
Добре.
Отвори си очите.
Не! Ти си... Завършила дисертацията!
- Нека се напием.
Чакай, чакай, чакай. Задръж.
Чакай малко. Двойна изненада, изненада.
Добре.
- Продължавай. - Нищо няма
- Да изскочи към мен, нали? - Не.
Дай ми очилата.
Какво има тук? Страхувам се...
Хубаво е, нали?
Ще запазя това в кутията за сега.
Това заслужава ли целувка? Ела тук.
Повече от целувка.
Благодаря ти.
Добре, деца! Нека да приветстваме топло училището Уилям Хийт!
Академията Глоувър! И Бечер Преп!
Последен шанс да си вземете пуканки!
Здравей.
Добре!
Добре дошли на 23-та годишнина
на голямата кино събота в природния резерват Броудууд!
Ууу!
Филмът тази вечер ще бъде...
Магьосникът от Оз!
- Да!
Хей, пич. Искаш да излезеш навън?
Защо?
Можем да гледаме този филм по всяко време.
Ах, човече, трябва да пикая.
Искаш ли да се върнем?
Не, ще отида там.
Като в подлезите? Това е отвратително.
Не. Това е отвратително.
Виж това.
Какво? Какво гледаш?
Ще отида там някой ден.
Е, аз ще бъда тук сега, така че...
Сега и аз трябва да пикая.
Ти отиди там. Аз ще съм тук. Не гледай.
Какво имаме тук?
Няколко загубеняка потапят гората.
- Мамка му! Виж лицето му!
Той е изрод!
Исусе, никога не съм виждал нещо толкова грозно в живота си.
Може би това е орк.
- Пич, да вървим. - Къде?
Хей, говоря на теб, Голъм.
Тази маска ще ги управлява всички? Скъпоценното ми.
Хей, какъв ти е проблемът?
Гаджето ти е проблемът ми.
Хей! Остави го на мира.
Какво ще направиш по въпроса?
- Махни се от пътя ми. - Не.
Казах да се махнеш от пътя ми!
Аз казах не!
Хей, Джак, какво става, човече?
Какво е това? Още изроди?
Какво ни нарече, селяк?
Хайде, приготви се, момче.
Момчета, спрете!
Просто спрете, моля ви! Спрете!
- Просто тръгвайте!
О, човече! Пич! Хайде! Да тръгваме!
Хайде да изчезваме!
- Добре ли си? - А...
Пич, кървиш.
Какво беше това? Нещо идва.
Аймъс?
Джак!
- Тук! - Аймъс, хайде!
Проследиха ли ви?
Мисля, че им се измъкнахме.
Уау!
Как разбрахте, че имаме нужда от помощ?
Видяхме как ви последваха от залата.
Мисля, че са седмокласници. Бяха огромни.
- Благодаря, момчета.
Тотално ни спасихте задниците.
Да, благодаря, момчета.
Знаеш ли, беше страхотно как си стоиш на земята, пич.
Здравей!
О, боже, толкова ми липсваше! Ммм.
- Ще се видим по-късно, Аги! - Чао!
Как си?
Добре. И познай какво? Участвах в бой.
О, Боже, кървиш! Добре ли си?
Какво стана?
Аги се е сбил.
Това е ужасно. Съжалявам.
- Спечели ли? - Нейт!
Е, усещам, като че ли май е спечелил.
Така ли?
Да. И познай какво? Те бяха седмокласници.
- Да!
Ще се видим по-късно, приятел!
Чао!
Боя е лошо нещо, Аги.
- Чао, г-н и г-жа П. - Чао.
Ще се видим на завършването, Аги.
Изгледаш модерно.
Благодаря, татко.
Говоря за мен.
Хей! Ах, и ти изглеждаш добре.
Мисля, че е безопасно да се каже, че мъжете Пулман ще ги разбием днес.
- Измина дълъг път, а? - Да.
Аги, горд съм, че го издържа.
Не си мислил, че ще го направя, нали?
- Разбира се, че мислих, че ще се справиш.
Добре, добре, хайде.
Искам да кажа, когато започна, още си носеше
астронавтския шлема на публично място.
Обичам този шлем. Иска ми се да знам къде е.
Това е в офиса ми.
Какво? Татко! Това беше подарък. Нямаше право да го скриеш!
Аги, Аги, моля, не се сърди.
Трябва да разбереш, носеше го през цялото време.
Не те виждах вече.
Липсваше ми лицето ти.
Знам, че невинаги го харесваш, но ми харесва.
Това е лицето на сина ми.
Искам да го виждам.
Прощаваш ли ми?
Не.
Да.
Мама знае ли?
Господи, не, щеше да ме убие.
Но мога да го намеря, ако имаш нужда от него.
Всичко е наред.
- Мамо. - Да?
Благодаря ти.
За какво?
Че ме накара да ходя на училище.
Понякога толкова ти се ядосвах.
Но съм много щастлив, че съм тук.
Ти наистина си чудо, Аги.
Ти си чудо.
Ууу.
Благодаря ви, хористи. Това беше красиво.
Дами, господа, момчета и момичета, завършващи.
Последната награда тази сутрин е медалът на Хенри Уорд Бечер
почитащ ученици, които са забележителни или примерни.
Обикновено това е за "добра работа". Награда за обществена заслуга.
Но попаднах на един пасаж, който той е написал,
който ме накара да осъзная, че добрите дела идват в много форми.
"Величието", пише той, "не се крие в това да бъдеш силен
"а в правилното използване на сила.
"Той или тя е най-великият
"чиято сила събира най-много сърца
"от привличането на собственото си."
Без повече суетене тази година съм много горд
да присъдя медала на Хенри Уорд Бечер
на ученика, чиято тиха сила
събра най-много сърца.
Така,
Август Пулман, ще дойдеш ли тук, за да получиш тази награда?
Ууу!
Ти си най-добрият, пич!
Вървейки към този сцена, чувствах, че плувам.
Сърцето ми биеше толкова бързо.
Не разбирах защо получих медал.
Не е като да взривя звездата на смъртта.
Всичко, което направих, беше да мина пети клас, също като всички останали тук.
Поздравления.
Заповядай. Това е за теб.
Тогава отново, може би това в това е смисълът.
Може би истината е, че наистина не съм толкова обикновен.
Може би, ако знаехме какво мислят другите хора
щяхме да знаем, че никой не е обикновен.
И всички заслужаваме овация поне веднъж в живота си.
Маркидова
Учителите ми го правят.
Сестра ми го прави, която винаги е там за мен.
Баща ми го прави, защото винаги ни кара да се смеем.
И майка ми го прави най-много.
Защото никога не се отказа. От нищо.
Особено от мен.
Това е като последното правило, което ни даде г-н Браун.
Бъди любезен, защото всички се борят с тежка битка.
И ако наистина искаш да видиш какви са хората,
всичко, което трябва да направиш... е да гледаш.
Маркидова